M109 | |
---|---|
![]() M109A6 Paladin | |
Typ vozidla | samohybná houfnice |
Země původu | ![]() |
Historie | |
Výrobce | United Defense/BAE Systems |
Návrh | 1956 |
Období výroby | 1962–dosud |
Vyrobeno kusů | min. 4000 |
Ve službě | 1962–dosud |
Základní charakteristika | |
Posádka | 4 (řidič, nabíječ, střelec, velitel)(M109A6)[1] |
Délka | 6,807 m (podvozek) 9,677 m (vč. hlavně)[1] |
Šířka | 3,922 m[1] |
Výška | 3,24 m[1] |
Hmotnost | 28 849 kg (bojová)[1] |
Pancéřování a výzbroj | |
Pancéřování | aluminiové |
Hlavní zbraň | 155mm/L39 kanónová houfnice M284[1] |
Sekundární zbraně | kulomet M2HB ráže 12,7 mm[1] |
Pohon a pohyb | |
Motor | přeplňovaný vznětový osmiválcový vidlicový motor Detroit Diesel Model 8V-71T LHR[1] |
Síla motoru | 440 hp (328,10 kW)[1] |
Odpružení | torzní tyče |
Max. rychlost | 64,4 km/h na komunikaci[1] |
Poměr výkon/hmotnost | 15,25 hp/tunu[1] |
Dojezd | 344 km[1] |
Některá data mohou pocházet z datové položky. |
M109 je americká samohybná kanónová houfnice vzniklá k náhradě vozidel M44.
Objednávka vývoje byla zadána v roce 1952, první prototyp byl dokončen roku 1959[2] a první sériové jednotky opustily montážní haly v roce 1962.[3] Po zavedení četných vylepšení se M109 stala nejrozšířenější samohybnou houfnicí na světě. Vozidla tohoto typu se zúčastnila vietnamského konfliktu, arabsko-izraelských válek, irácko-íránské války a války v Zálivu.
Spojené státy prodaly vozidla tohoto typu do téměř 30 zemí.[3]
M109 může po přípravě silou překonávat vodní překážky a vystřelovat různé typy střel, včetně taktické jaderné dělostřelecké munice[3] a laserově naváděných granátů M712 Copperhead.[2] Dělo má šroubový závěr a nemá nabíjecí automat - nabíjí se manuálně.[4]
V následujících letech byla modernizována lafetace děla, konstrukce věže i samotné dělo, proběhla také instalace automatického systému řízení palby a zesílení pancéřování.
Hlavní modernizací byla verze M109A6 Paladin z 90. let 20. století,[5] která používala nový věžový systém, digitální systém řízení palby, vylepšenou houfnici M284 a upravený pohonný systém.[4] Byla poháněna motorem 8V-71T o výkonu 450 hp.[4] Doba zahájení palby od okamžiku zastavení vozidla se snížila na 30 sekund a kadence palby se mírně zvýšila.[4] S nábojem typu M203/M203A1 dosáhla dostřelu až 30 km.[5] Od verze M109A6 byl také standardizován granát s prodlouženým dostřelem a GPS naváděním M982 Excalibur.[6]
Od roku 2013 se vyrábí verze M109A7, s novým podvozkem s komponenty unifikovanými s bojovým vozidlem pěchoty M2 Bradley a zesíleným pancéřováním.[4] Byl použit motor VTA903T o výkonu 600–675 k. Modernizováno bylo i vybavení věže. S houfnicí spolupracují muniční vozidla M992A3 založená na stejném podvozku.[4]
K roku 1979 bylo vyrobeno přes 4000 samohybných houfnic M109.[2]